Sensommersang
Mel. Nu falmer skoven 

Nu lyser skoven rød og gul 
i høstens flotte flammer.
Snart søger solen vinterskjul
bag nøgne sorte stammer.

Men endnu er det høstens tid
med korn og frugter røde,
og alle sanker ind med flid,
går vinteren i møde.

For sådan drejer årets hjul
med vinter, vår og sommer,
og svinder solen end mod jul,
vi ved dog våren kommer.

Du sol, som liv og vækst os gav
i lyse sommerdage,
gør kun din vinterbane lav,
men kom med vår tilbage!

				Jens Frydendal, 20. oktober 2013

Grundtvig og Ingemann har fyldt sangbøgerne med fantastisk flotte naturskildringer. Når de imidlertid er kommet godt i gang med dem, slår de altid over i en række vers, hvor det hele tilskrives Vorherre. Naturligvis er de nødt til at give deres sponsor, hvad sådan nogen skal havde, men det er ærgerligt for os, der holder af natursange uden nødvendigvis at blande Vorherre i al ting. Jeg forsøgte på et tidspunkt at skrive sangene om, men min gode ven Peer Høgsberg, sagde, at det måtte jeg ikke. ”Du kan selv skrive dine sange, kan du, og så lade Grundvigs være i fred!” Det har han jo ret i så her er et eksempel, hvor man kan bruge den smukke melodi til en natursang, uden at Vorherre behøver at blive blandet ind i det.